Matematikkangst, selvoppfatning og mestringsforventning : hva kan lærere gjøre?
Master thesis
![Thumbnail](/nmbu-xmlui/bitstream/handle/11250/295004/Topstad2015.pdf.jpg?sequence=4&isAllowed=y)
View/ Open
Date
2015-08-06Metadata
Show full item recordCollections
- Master's theses (RealTek) [1826]
Abstract
Mange elever i Norge i dag har matematikkangst, lav mestringsforventning i matematikk og lav selvoppfatning i matematikk. Mestringsforventning i matematikk betyr om eleven forventer å klare matematikkoppgaven den har foran seg. Selvoppfatning i matematikk vil si om eleven ser på seg selv som flink eller ikke i matematikk. En elev som har matematikkangst vil oppleve frykt eller ubehag når eleven blir stilt overfor en situasjon som krever at eleven bruker matematikk. På bakgrunn av dette fokuserer denne masteroppgaven på hvilke konkrete grep læreren kan ta for å øke elevenes mestringsforventning og selvoppfatning i matematikk, og hvordan dette kan hjelpe elever med matematikkangst.
For å undersøke dette har jeg gjort en kvalitativ undersøkelse, ved å intervjue tre lærere med erfaring med denne typen elever. I løpet av intervjuene delte lærerne sine erfaringer om hvordan undervisning av denne typen elever bør foregå, og hva de har opplevd som effektivt i møte med slike elever. Disse tre lærerne er ulike, både av person, og når det kommer til erfaring, og svarene deres gir derfor et rikt bilde av hvordan undervisningen bør tilpasses til slike elever.
De grepene læreren bør ta er kort fortalt å være entusiastisk, ha tro på elevene, la elevene oppleve mestring, ufarliggjøre matematikken og gjøre den meningsfull og relevant for elevene, flytte fokuset vekk fra fasitsvaret, gi elevene et sted å starte når de sitter fast på en oppgave og å hjelpe elevene til å forstå matematikken. Disse tiltakene vil øke elevenes mestringsforventning og selvoppfatning i matematikk, og direkte og indirekte også være med på redusere matematikkangst hos elevene. Dette kan igjen føre til at flere velger å utdanne seg innen realfag, noe som er nødvendige for å løse de samfunnsmessige utfordringene som ligger foran oss.
In Norway today, many students have math anxiety, low self-concept in mathematics, and low self-efficacy in mathematics. In mathematics, self-efficacy mean whether the student expects to manage the specific math exercise in front of them. Self-concept in mathematics mean whether or not the student believes themselves to be competent in mathematics. A student with math anxiety will experience fear or discomfort when placed in a situation that demands the student’s use of mathematics. Based on this, this master thesis will be focused on what concrete measures the teacher can take to increase students self-efficacy and self-concept in mathematics, and how this can help students with math anxiety.
To study this, I have done a qualitative study, by interviewing three teachers with experience with this kind of students. During the interviews, the teachers shared their experiences about how teaching of this kind of students should be done, and about what they have experienced as effective while teaching these students. These three teachers are different, both when it comes to personality, and when it comes to experience, and therefore, their answers give a rich picture of how teaching should be adapted to these students.
The measures the teacher should take, is shortly to be enthusiastic, have faith in the students, let the students experience that they master mathematics, make mathematics less threatening and make it more meaningful and relevant for the students, move the focus away from the correct answer, give students a place to begin when they are stuck at an exercise and to help the students to understand mathematics. These measures will increase the students self-efficacy and self-concept in mathematics, and will also, direct and indirect, contribute to reduce students math anxiety. This may also lead to more students choosing to study math and science, which is necessary to solve the social challenges in the future.