Minihusfellesskap som verkemiddel i stadsutvikling av Undredal
Master thesis
![Thumbnail](/nmbu-xmlui/bitstream/handle/11250/2459022/Masteroppg%c3%a5ve%20brage%20Brita%20Underdal.pdf.jpg?sequence=5&isAllowed=y)
View/ Open
Date
2017Metadata
Show full item recordCollections
- Master's theses (ILP) [763]
Abstract
Små bygdesamfunn i Noreg slit med nedgang i folketalet, og det går ut over utvikling, handel og trivsel hjå dei som vert verande i bygda. I verste fall blir bygdene heilt fråflytta, husa forfell og naturressursane går til spille. Dette kan vere framtidsbiletet til Undredal om ikkje noko vert gjort. På 20 år har folketalet gått ned frå 130 innbyggjarar til 70. Dersom utviklinga ikkje stagnerer, vil bygda snart vere tom for fastbuande.
Oppgåva stiller difor spørsmålet: Korleis kan ein auke folketalet i Undredal, ei bygd utan ledige hus og med få tomter? Sidan dette er ei utfordring bygda har hatt i mange år, og ingen ser ut til å ville selje eigedomane sine til utbyggjarar, må ein finne ein ny og utradisjonell løysing på bustadproblemet.
For å sette meg inn i problemstillinga har eg lese relevant teori og laga ein stadanalyse som inneber synfaringar, fotodokumentasjon, spørjeundersøkingar og uformelle samtalar. Som eit resultat av teori og analysar har eg komme med nokre løysingsforslag. Eitt av dei dreier seg om minihusfelleskap, og dette valde eg å gå nærare inn på. Det å bu i minihus er på veg til å bli populært og det er forholdsvis billeg. Hovudpoenget med minihus i Undredal er at det ikkje treng å vere ei permanent løysing på bustadmangelen i bygda. Det at grunneigaren ikkje blir nøydd til å selje eigedomen sin, men heller kan leige ut, bør senke terskelen for å skape nye bustader. Grunneigar må rett nok investere i infrastruktur, men det vil ikkje vere investert forgjeves dersom grunneigar likevel vel å selje eigedomen eller bygge permanente hus der på eit seinare tidspunkt. Målgruppa for tilflyttarar er initiativtakarar som har interesse for å nytte landskapsressursane til å realisere seg sjølv. Rural villages in Norway are struggling with decreasing populations, which causes disadvantages for the rural development, commerce and the social well-being for those that choose to stay. The worst-case scenario is that the villages become completely deserted, with dilapidated buildings and no exploitation of the natural resources. This can be the future of Undredal if nothing is done as the village has seen a decrease in population from 130 to 70 inhabitants in the last 20 years.
This thesis asks the question: How can one increase the population in Undredal, a village without any available houses or land properties? A new and alternative solution is needed, as this is a challenge that has faced the village for several years, but no one wants to sell their properties to developers.
I propose several solutions to the housing problem, based on findings from relevant literature and analyses done of the village. These analyses include field trips, photographic documentation, question surveys and informal conversations. One of these solutions are development of land for tiny houses, a housing style that is up-to-date, relatively inexpensive and temporary. The land owner can rent out his property, lowering the bar for creating new housing possibilities. An invest in infrastructure is required, but this will not be gratuitous if the land owner choose to sell the property or build permanent houses in the future. The target group for the tiny houses are initiators that are interested in exploitation of natural resources.