Dominans av flerårig raigras (lolium perenne L.) i ulike artsblandinger : konsekvenser for avling og fôrkvalitet
Master thesis
Submitted version
Date
2018Metadata
Show full item recordCollections
- Master’s theses (BioVit) [386]
Abstract
Flerårig raigras (Lolium perenne L.) er en mye brukt fôrvekst i tempererte områder på grunn av god fôrkvalitet og toleranse for intensiv drift. I Norge har derimot arten ofte ikke blitt inkludert i produksjonen på grunn av utfordringer med lav vinteroverlevelse. Klimaendringer og foredling til mer vinterherdige raigrassorter har ført til økt interesse for flerårig raigras i norsk grovfôrproduksjon.
Artens raske etablering fører med seg utfordringer når den dyrkes i blanding med andre engvekster. Raigraset kan bli dominerende, og utkonkurrere de andre artene, noe som kan få konsekvenser for avlingen på sikt.
I denne undersøkelsen ble grad av dominans av flerårig raigras i ulike artsblandinger studert i forsøksfelt som lå i første engår i Tromsø, Stjørdal og Klepp. En så videre på sammenheng mellom innhold av arten og størrelse og fôrkvalitet på avlingen. Leddene i forsøksfeltene besto to reinbestander (timotei og flerårig raigras) og åtte artsblandinger, fire med og fire uten flerårig raigras. Hver av blandingene ble igjen gjødslet med to nivå av nitrogen, et lavt og et moderat. For hver høsterute, og til hver slått, ble tørrstoffavlingen målt og fôrkvaliteten analysert. For første og siste høsting ble botanisk sammensetning estimert ved å tørke og veie biomassen i de ulike artene i prøver som ble tatt ut og sortert straks før ordinær høsting.
Raigraset som utgjorde fra 14 % til 25 % av frøblandingene som ble sådd med denne arten, ble dominerende i alle blandinger, alle steder. Dette ga økt årlig tørrstoffavling sammenlignet med tilsvarende blandinger uten raigras alle steder, særlig for blandinger med få og seint etablerende arter. Videre hadde flerårig raigras positiv innvirkning på fordøyeligheten i flere artsblandinger, men ga lavere råproteininnhold, sannsynligvis fordi avlingene ble større.
Timotei (Phleum pratense L.) utpekte seg som den arten som i størst grad sto imot raigrasdominansen fram mot førsteslått. Etter førsteslått gikk derimot timoteien tilbake, og rødkløver (Trifolium pratense L.) ble mer fremtredende, særlig ved lav nitrogengjødsling. Andelen engsvingel (Festuca pratensis L.) holdt seg jevnt lav gjennom hele sesongen, mens engrapp (Poa pratensis L.) og engkveinandelen (Agrostis capillaris L.) var svært liten der flerårig raigras var sådd inn.
Denne undersøkelsen bekreftet at flerårig raigras har stor evne til å dominere plantebestander og avlingen i første engår, sjøl om det ved innsåing utgjør ned mot 14 % av total frømengde. Konkurransekraften til de andre artene, timotei, engsvingel, engrapp, engkvein, rødkløver og kvitkløver varierte og var påvirka av nitrogengjødsling og sted, men de utgjorde til sammen aldri mer enn 48 % i sisteslåtten i artsblandinger med flerårig raigras på noen av stedene. Først sesongene etter vil en se om raigraspopulasjonene fikk en knekk, og om den positive effekten på avling og fôrkvalitet i første engår veier opp for forventet nedgang der de andre artene eventuelt ikke kompenserer for raigrasutgangen.
Oppsummeringsvis ble flerårig raigras dominerende under alle klimatiske forhold, også på Holt, som ikke er et typisk dyrkingssted for flerårig raigras. Inkludering av raigras ga økt årlig tørrstoffavling og fordøyelighet, men det gjenstår å se om effekten på avling og fôrkvalitet i første engår veier opp for en eventuelt tapt avling på sikt. Perennial Ryegrass (Lolium perenne L.) is a widely used forage plant in temperate climate, due to good feed quality and tolerance for intensive cutting regime. In Norway, the species has often not been included in the production, because of challenges with low winter survival. Climate change and breeding for more winter-hardy ryegrass cultivars have increased the interest for perennial ryegrass in Norwegian grassland agriculture.
The rapid establishment of the species poses challenges when its grown in mixtures with other forage species. The perennial ryegrass can become dominant and outcompete the other species, which can have consequences for the yield in the long term.
In this study, the degree of dominance of perennial ryegrass in various species mixes was examined in experimental fields that were in the first year of ley in Tromsø, Stjørdal and Klepp. Further, the relationship between the content of the species and the size and quality of the yield. The experimental fields’ treatment consisted two pure stands (timothy and perennial ryegrass) and eight species mixtures, four with and four without perennial ryegrass. Each of the mixtures was fertilized with two levels of nitrogen, a low and a moderate. For each plot, and for each harvest, the dry matter yield was measured and the feed quality analyzed. For the first and last harvest, botanical composition was estimated by drying and weighing the biomass of the samples that were taken prior to harvesting and sorted according to present species.