Er aktiv forvaltning verdt pengene? : en analyse av 103 norske aksjefond 1983-2017
Master thesis
![Thumbnail](/nmbu-xmlui/bitstream/handle/11250/2569782/Mj%c3%b8s2018.pdf.jpg?sequence=5&isAllowed=y)
View/ Open
Date
2018Metadata
Show full item recordCollections
- Master's theses (HH) [1130]
Abstract
After years of analysis there is still a tremendous number of consumers who are unaware of whether you gain something or not from active management of mutual funds. This paper investigates the performance and persistence in active Norwegian mutual funds using a survivorship bias free dataset in the period between 1983 until 2017. The prospect of the paper is to test the hypotheses “Is actively managed mutual funds worth the money – will fund managers be able to find positive alfa?” and in the extension of this the paper also investigates if they are persistent in their performance.
The dataset used consists of monthly NAV values for a total of 103 funds. Fund performance is evaluated using Carhart’s (1997) four-factor model as a benchmark model, while the one-factor model and the three-factor model is used for comparisons. I did not find enough significant positive alfa values which makes me reject the null hypothesis which says that fund managers possess superior stock picking skills. Furthermore, I find weak evidence that fund managers possess bad stock picking skills; that they actually choose stocks that underperform compared to benchmark. And none of the active mutual funds had a persistent performance. Any good achievements can be justified by good luck rather than skills, while there are indications that there are negative share picking skills among the managers. I have throughout this paper not found any evidence that indicates that active management beat their benchmark and have a persistent performance, and an investor should choose a passively managed mutual fund if he or she wishes to achieve a high excess return. I denne oppgaven undersøker jeg det norske aksjefondsmarkedet i perioden 1983 til 2017 og om de aktivt forvaltede aksjefondene klarer å generere meravkastninger som kan forsvare de høye forvaltningskostnadene. Videre undersøker jeg hvorvidt aksjefondenes prestasjoner er persistent; klarer forvalterne å opprettholde de positive meravkastninger over lengre tid? Datasettet som benyttes er fri for overlevelsesskjevheter og består av månedlige NAV-verdier for totalt 103 fond. Fire-faktormodellen til Carhart (1997) benyttes som benchmark mens en-faktormodellen til Jensen (1968) og tre-faktormodellen til Fama og French (1993) brukes til sammenligninger. Det etableres ulike likevektede porteføljer for å teste om jeg finner signifikant positive alfaverdier i tillegg til at hvert enkelt fond analyseres med fire-faktormodellen i sine respektive levetidsperioder. Jeg finner ingen signifikant positive alfaverdier som får meg til å forkaste nullhypotesen om at det finnes overlegne aksjeplukkingsferdigheter blant forvalterne. Videre finner jeg svake bevis for at forvalterne besitter dårlige aksjeplukkingsferdigheter, med andre ord velger forvalterne aksjer som underpresterer sett i forhold til benchmark. Jeg finner ingen bevis for at de aktive aksjefondene klarer å opprettholde gode meravkastninger persistent. Eventuelle gode prestasjoner kan begrunnes med ren flaks fremfor ferdigheter, mens det er som sagt indikasjoner på at det finnes negative aksjeplukkingsferdigheter blant forvalterne. Jeg har derfor ikke funnet noen bevis som kan forsvare at aktiv forvaltning er verdt pengene og en investor burde heller velge et passivt forvaltet aksjefond dersom man ønsker å oppnå en høy meravkastning.